překlad: fonW www.titulky.com
A nyní vaším očím na obdiv...
jeden z nejúžasnějších pokladů celé sbírky Britské knihovny.
Velká listina práv a svobod.
A nyní, přímo tady,
možná ten nejzachovalejší starověký artefakt západní civilizace.
Turínské plátno.
Císařský meč!
Přišel na vámi vrchní inspektor Dreyfus.
- Vrchní inspektore. - Pane.
Jsem si jistý, že víte proč jste tady.
Britové, Italové a Japonci dávají dohromady elitní jednotku
jejich nejlepších detektivů,
mezinárodní Tým snů, aby vystopovali tohle Tornádo.
- A Francie bude zastupována kým? - Přesně.
Jsem poctěn, ale ne překvapen.
Tohle je vrchol mé kariéry.
Okamžik, na který jsem čekal celý svůj život.
- Ne, ne, ne. - No, ne celý život, asi...
- Ne, ne. - Ne. Nicméně...
Chtějí Clouseaua, od té doby, co on je považovaný za nejlepšího detektiva na světě.
Byli jsme požádání jestli Clouseaua je k dispozici, aby vedl Tým snů.
- Clouseau? - Ano, ano.
- Děje se snad něco? - Ne, ne, vůbec ne.
Vadilo by vám, kdybych si na chvilku odskočil na toaletu?
- Zajisté. - Děkuji.
Clouseau.
Obávám se, pane, že Clouseau je momentálně zaneprázdněn.
- Cože? - Přidělil jsem ho na úkol,
tak důležitý pro naší zemi,
že se obávám o naši národní bezpečnost, pokud bude z toho úkolu odvolán.
Nepochybně přestupek.
Pokuta za parkování.
Za co to je?
31 centimetrů od obrubníku, 9 centimetrů přes limit.
9 centimetrů do černé náruče zločinu.
- Musíte si vzít tu pokutu. Berte. - Nikdy!
Musíte si vzít tu pokutu.
Nevzal jste si pás.
Budete muset jít do autoškoly.
Omlouvám se.
- Okamžitě zastavte toto vozidlo. - Dobře.
Jasně.
- Už jste hotovi? - Dokončeno a zprovozněno.
Vrchní inspektore, váš nový systém bude monitorovat a nahrávat
každé slovo a každý pohyb v tomto pokoji.
Takže, pokud se někdo vloupe dovnitř, tak se stane co?
Vaše kancelář je propojena s elitními Černými barety. Budou tady během chvilky.
Pane, inspektor Clouseau přišel za vámi.
Pošlete ho sem.
- Clouseau? - Musel jsem ho zařadit do Týmu snů.
- Clouseau? - Neptejte se, neptejte...
Dobrá odpoledne, vrchní inspektore. Jsem zde s mým hlášením.
Tahle prokletá Medaile cti.
Máte takové štěstí, že jste nikdy žádnou nedostal, vrchní ispektore.
Vypadáte tak pohledně, když nemáte žádná vyznamenání nebo nějaké jiné formy odlišné výzdoby.
Proč ji nenosíte pod košilí, víte, mimo dohled?
Vynikající nápad, vrchní inspektore. Tímto způsobem alespoň nebude zvučit.
Nyní, situace parkovacích pokut.
Během uplynulých šesti týdnů, jsem udělil skoro 4 parkovací pokuty.
Jednu u muzea, přesčas.
A jednu, jak si vzpomínáte, vám, za porušení zákona o ohnutí poznávací značky.
- Ano, vzpomínám si. - Všechno je to zde v mém hlášení.
Fascinující. No, neměl bych plýtvat čas jejím čtením.
A jen pro případ, mám obratně zkatalogizovaný, očíslovány a opatřený odkazy
každý přestupek, zde, v mém černém bločku.
A teď, Clouseau, vzpomínáte si, když jsem vás poprvé dal na ten úkol z parkovacími pokutami...
Ano, vysvětlil jste, že to byl úkol nejvyšší priority.
A že když se vás někdo někdy zeptá, jestli jsem to byl já, kdo vás přidělil
na tuto neuvěřitelně důležitou misi, tak to popřete.
Vrchní inspektore, já dokonce ani nevím, o čem to mluvíte.
Dobrá práce, Clouseau.
Nyní, přejděme k věci. Byl jsem pověřen vás přidělit...
Clouseau?
Clouseau.
Byli jsme nahráváni.
- Černí bareti. - Heslo. Jaké je heslo?
- Já nevím. - Čtyři, tři...
- Ještě mi nebylo řečeno. - dva, jedna.
Hamburger.
Díky, pane. Přeji pěkný den.
- To heslo bylo "hamburger"? - Ne, "hamburger".
- Řekl jsem "hamburger". - Ne, vy jste řekl "hamburger".
- Hamburger? - Hamburger.
Jak jste věděl, že jsme nahráváni?
Brnkačka, inspektore.
Toto pero vydává slabé pípání, jakmile detekuje mikrovlny.
- RadioShack. 12 dolarů. - Cože?
- Jak jste věděl heslo? - Tento malý LED čip dekóduje hesla.
Přidělal jsem si to na druhou stranu mé Medaile cti.
- RadioShack? - Ebay. Tohle jsem tam taky pořídil.
- Co myslíte, že to je? - Diktafon?
Ne. Pouze to vypadá jako diktafon. Ve skutečnosti je to pero.
Takže s tím můžete psát a nikdo to nepozná.
Trefa!
Takže, povídal jste, inspektore.
- Byl jste přeřazen. - Nechte mě vám číst myšlenky.
Tornádo je na svobodě, a vy po mně chcete abych chránil Růžového Pantera.
- Ne. - Ne?
To je moje práce chránit Růžového Pantera.
Vy jste byl pouze přeřazen do Týmu snů.
To je pořádná pocta...
- ale nemohu to přijmout. - Cože?
Pokud inspektor Clouseau opustí Francii,
Tornádo by mohl zcela určitě udeřit na Růžového Pantera.
- Já ho chráním! - Ale...
Nedebatujte. Ráno odlétáte do Kyota.
Ale já neumím létat.
Letadlem!
- Ale i tak... - Je to rozkaz.
Nicole.
Cestujete?
Ano, inspektor Dreyfus mě posílá na velmi nebezpečnou misi.
- Na jak dlouho? Kdy se vrátíte? - Vrátím se, jakmile bude chycen zločinec.
Mohl by to být měsíc, mohl by to být rok. Vy tomu rozumíte, Nicole.
- Ano, ano, samozřejmě. - Samozřejmě, budeme muset zůstat odděleni.
Pokud by zločinec, řekněme, unesl vás, měl by nade mnou moc.
Proč by měl nad vámi moc?
No, protože, no,
jste pro mě jako bratr.
Žhavý, sexy bratr v šatech.
Nicole, doufám, že mi odpustíte za ten jeden večer.
Ano, inspektore, je to zapomenuto.
- Já nezapomněl. - Já také ne.
Takže, i přesto, technicky, jsme ve službě,
myslíte, že by bylo v pořádku, kdybychom si dali spolu láhev vína?
Myslím, že by to bylo v pořádku.
Tak v tom případě vyberu víno. Je to jedna z mých specialit.
Rád bych si sám vybral víno.
A jen tak mimochodem, Já jsem inspektor Jacques Clouseau.
Zapamatujte si tento obličej.
- Toto je velmi speciální láhev. - Výborně.
Na vypálení té restaurace bylo něco,
co zažehlo jiné, více zakázané, ohně.
- A omlouvám se za to. - Já také. Příšerně líto.
Byla to pamětihodná noc, na kterou musíme zapomenout.
Nikdy nesmíme zapomenout si ji nepamatovat.
A pokud si na ni vzpomeneme, musíme na ni okamžitě zapomenout.
A nyní, pojďme se profesionálně objat na rozloučenou.
Hned tam budu. Uvidíme se za několik měsíců.
- Žádný problém. - A doufám, že se vám zlepšilo slyšení.
Pontone, Mám obavy ohledně mého odletu z Francie.
Růžový panter je takové pokušení
a žádný Clouseau na jeho ochranu.
Ale navštívil jste muzeum sám, kontroloval jste zabezpečení.
- Bude v bezpečí. - Ano, předpokládám, že máte pravdu.
- Vy budete řídit? - Rád zůstávám ve cviku.
- Dobře - Připomeňte mi, kde jsou brzdy.
- Tady. Ano. - Tady?
- Ano. - A pak tímhle zatáčíte.
- Samozřejmě, ano. - Dobře.
- A tohle zatáčí. - Jo.
Dobře, tak jedeme.
- Pontone. - Ano?
- Tento případ je velmi zvláštní. - Jak to, inspektore?
Po 10 let Tornádo terorizuje Evropu,
krade skoro čtvrt miliardy dolarů v artefaktech.
A pak, bez důvodu, najednou přestane.
Možná si Tornádo myslel, že už má dost peněz.
Pokud by měl dostatek peněz, tak proč, po 10 letech naprosté nečinnosti
se tak náhle vrhá zpátky do akce?
Londýn, Velká listina práv a svobod. Itálie, Turínské plátno.
Císařský meč. Proč teď? Proč tak náhle? Proč? Proč?
Musíte se uklidnit.
Hej!
Co se děje, Pontone? Zdáte se dneska trochu skleslý.
- Je to zase vaše žena? - Ano.
Stále si myslí, že moje práce zabírá příliš mnoho mého času.
Stále ta samá písnička.
Příští týden je naše 10-ti roční výročí. Ona myslí, že bychom měli spolu někam odjed.
Pontone, chtěl byste, abych s ní promluvil?
Ne.
Chci říct, tento problém musí být prodiskutován mezi mužem a ženou.
No, musíte jí vysvětlit, že jsme muži zákona.
Stále žijeme ve stínu.
Idiote.
Budete mi chybět, inspektore.
Vy mně také, Pontone.
- A, Pontone. - Ano?
Je mi líto, že nemůžete uspokojit vaší ženu.
"A teď opouštím Francii".
Tohle je špatný nápad.
Legendární diamant Růžový Panter byl ukraden.
Úřady se domnívají, že pachatelem je nechvalný Tornádo.
Co jsem vám povídal?
Krádež Růžového Pantera bude čtvrtým těžkým zločinem...
Můj bože! On měl pravdu.
Tým snů měl započít svoje vyšetřování v Kyotu, v Japonsku,
ale zrovna byl přesměrován do Paříže.
Francie je v šoku.
Mezinárodní Tým snů složený z detektivů započne...
Stojím před Grand Palace, kde byl Růžový Panter ukraden.
Proč takové veselí? Tohle je národní tragédie.
Žijeme v době médií. Musíte se naučit se adaptovat.
Pak adaptovat, já se naučím.
- Kdo si myslíte, že to má na svědomí, inspektore? - Inspektore, nějaký komentář?
Tornádo, jdu si pro tebe.
Ještě jednou.
Tornádo, jdu si pro tebe. Tady to je.
Dobré odpoledne, inspektore. Ti další detektivové už dorazili.
Čekají na vás.
- Omlouvám se, nepamatuji si vaše jméno. - Cože?
- Ano. Já jsem Nicole. - Ano, je to moc milé vás znovu vidět.
Vás také, inspektore.
No, dost téhle předehry. Kde jsou ti další detektivové?
Ano, čekají uvnitř.
Doufám, že nikdo nemanipuloval s místem činu.
Místo činu je jako šifra.
Rozluštíte ji, a povede to nevyhnutelně k pachatelovi.
To proto ho musíme vždy udržovat v původním stavu.
Dobrý den. Já jsem inspektor Jacques Clouseau z francouzské policie.
Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone.
A vaše jméno?
Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone.
To je vaše jméno. Já myslel, že rozkazujete v italštině. Ještě jednou.
Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone.
Don Corleone.
Já jsem Kenji Mazuto.
Kenji Mazel Tov.
Randall Pepperidge.
A tohle je můj spolupracovník Gilbert Ponton, a tohle je Nicole.
Nicole je zde, aby sloužila vašim potřebám,
takže se ji bez obav použijte jakýmkoliv způsobem.
A teď je zde místo činu, které na nás čeká.
Omlouvám se. "El sceno de crimo".
- To není italsky, a já mluvím anglicky. - Opravdu? Dokažte to.
Pánové, nejprve musíme určit způsob, jakým byl čin spáchán.
A jelikož jsem expert na dedukci...
- Vy jste expert na dedukci? - To je můj píseček.
Domnívám se, že dedukce je můj píseček a od té doby, co zažíváte bolest v kyčli...
Jak to víte?
Jedna strana podrážky vaší boty je víc ochozená než ta druhá.
Dáváte přednost pravé noze.
Povězte mi, užil jste si dnes ráno dvojité espreso?
- Jak jste to... - Vaše panenky jsou znatelně rozšířené.
A budete se stěhovat z hotelu Montmartre?
V okolí hotelu se tam v noci pracuje,
aby se nenarušovala denní doprava.
Z vašich oteklých očí, jsem vydedukoval, že jste měl noc beze spánku.
Když mluvíme o dopravě, užíváte si svého Smarta?
Vaše kalhoty jsou krabaté za koleny.
A jak si myslíte, že si váš oblíbený fotbalový tým, Arsenál, letos povede?
Ta krabička zápalek je z jediného baru ve Francii,
kde pouští přenosy z anglických fotbalových zápasů.
Máte kapesník ve vašich botách, abyste vypadal vyšší.
Bylo vám 14, než jste se konečně dozvěděl, jak chutná avokádo.
Řekněte mi, jak jste si užil, váš ranní výlet na letiště?
Teď, jak jste mohl vědět tohle?
- Možná by jeden z vás mohl začít. - Ono, tohle je hloupé.
Nedávno jste ztratil vaše oblíbené struhadlo na sýr.
Máte odpor ke kravským zvonům.
Nechte té šílenosti a koukněte na tohle.
Tornádo není tak opatrný, jak si myslí.
Otisk prstu. S tímto malým kouskem skla, je tento případ prakticky vyřešen.
Na tomhle je otisk prstu.
Na tomhle je také otisk prstu.
Tenhle má otisk prstu.
To nepotřebujete. Máte dostatek otisků prstu.
Hlídejte to.
Co víme o tomhle muži, tomhle Tornádu.
No, víme, že je to běloch mezi 50-ti až 65-ti lety,
s jizvou od kulky za jeho pravým ramenem.
V roce 1996, Tornádo tam byl střelen přímo tady ve Francie, když se pokoušel ukrást zlatou vázu.
Krev byla nalezena, a následkem toho, jeho DNA bylo v záznamech přes 10 let
beze schody.
Omlouvám se, že jdu trochu pozdě. Můj let měl zpoždění.
Vy jste Jacques Clouseau.
Detektiv Růžového Pantera. To je takové vzrušení.
- A kdo jste vy? - Já jsem Sonia Solandresová.
- Nikdo vám neřekl, že... - Ano. Byl jsem informován.
- Přídavek na poslední chvíli do našeho týmu. - Přesně tak.
Psala jsem knihu o starých zločinech Tornáda,
ale nejsem si moc jistá, zda tady budu velkým přínosem.
Technicky vzato, já nejsem detektiv.
Vítejte. Mysl navíc se může vždycky hodit.
Nyní, zasvětím vás do případu. Nic nevíme.
Nyní jste zasvěcena do případu.
Z dnešních světových zpráv.
Členové Týmu snů se dnes poprvé sešli u Grand Palace,
aby započali jejich vyšetřování krádeží Tornáda.
Inspektor Clouseau měl toto na srdci.
Tornádo, jdu si pro tebe. Tady to máš.
Byl jsem schopen objevit to, že Tornádo prolomil zabezpečovací systém
ze vzdálené polohy a vypnul všechny alarmy a sledovací snímače.
- Můžete vysledovat zdroj? - Ano, ale zabere to čas.
- Jste tady nová? - Ano, zdravím. Paní Berengerová.
- Já vím, kdo jste, inspektore. - Opravdu?
Kvůli mediálnímu šílenství, co doprovází tento případ,
jsem byla přidělena, abych zaměstnance proškolila o politické a sociální korektnosti.
Vždycky je hezké mít v budově velmi sexy ženu,
co klape na podpatcích.
- Nikdy nesmíte říkat o ženě, že je sexy. - Ale to byla lichotka.
Ne, inspektore, nesmíte komentovat ženské tělo.
- Chápu to. Chápu to. Nechám si to pro sebe, - Ano.
- když přemýšlím. - Inspektore.
Tohle bude cvičení a já chci, abyste se soustředil.
A nehledě na to, co řeknu, chci aby vaše vyjádření zůstalo neutrální.
To bude jednoduché.
Jste tady v chodbě ve vašem zaměstnání,
a vy uvidíte velmi pěknou mladou ženu, která kráčí směrem k vám,
a její blůza je těsná a skoro to vypadá, že z ní ty knoflíky vyletí,
a upadne jí pero,
a jak se ohne, aby to pero sebrala, její blůza se rozestoupí,
odhalí výstřih jejich měkoučkých, kulaťoučkých, bílých kopečků.
A pak se to pero odkutálí o kousek dál a tak se ohne znovu,
a její vlnící se zadeček způsobí, že se jí sukně vykasá,
právě aby odhalila záhyby a skuliny.
Líbíte se mi, paní Berengerová. Moc se mi líbíte.
Takže, udělala jsem rezervace ve čtyřech různých restauracích
v závislosti na tom, kdo kde chce jíst.
Víte, nemohu se rozhodnout, co je víc krásného.
Paříž nebo vy.
Mohu si s vámi soukromě promluvit?
Dělám si starosti, že vaše italská krev vás může vést k indiskrétnosti.
Opravdu?
Ano, ty pozornosti, které uštědřujete Nicole.
Cože?
Už rozumím. Vy a ona, máte rád...
Ne, ne, ne. Ona a já jsme spolupracovníci, nic víc.
Takže nelezu do zelí.
Jak byste mohl, když ona a já s sobě nechováme naprosto žádné city.
Dobře, protože ji shledávám velmi okouzlující.
Ne. Ne. Pro muže jako jste vy, je ona příliš fádní.
- Fádní? - A ona je nechutná.
- Nechutná? - Jo, je fádní a nechutná.
Myslím, že se mýlíte, Clouseau.
Chápete, vy a já, my jsme muži slova, je to tak?
Měli jsme všechny ty sexy a okouzlující ženy, ne?
Ano, ve skutečnosti, se domnívám, že jste si vytvořil svoji vlastní křížovou výpravu
ve slečně Solandresové.
Clouseau, vy jste lovec.
A Nicole je žena na život. Žena, se kterou budete mít děti.
- Mít děti? - Ano, hromady a hromady dětí.
Po celý den děti.
Po celý den děti?
Pontone.
Ten Italián a já máme zkřížené parohy.
Jsme jako dva rozzuření jeleni, co hrabají v zemi kopyty.
Už jsme se dohodli na jídle?
No, předpokládám, že budete chtít sushi, můj malý žlutý příteli?
Co je?
Inspektore, nikdy nenazýváme Japonce jako "naše malé žluté přátele".
- Ale proč? - Protože je to stereotyp.
Inspektore, jste zaujatý vůči asiatům?
No, samozřejmě že ne. Až na to když řídí.
Viděla jste je někdy řídit?
Stěží vidí přes volant.
- Inspektore. - No, omlouvám se, paní Berengerová.
Řekl bych, že jsem v tomhle trochu blbý jako blondýna.
- Co je? - Nikdy nesmíte takhle mluvit o blondýnách.
- Ale dyť jsou tak blbé. - Můj bože.
To jste na ni dělal oči?
- Ne. - Ano, dělal.
Nedělal.
- Dělal. - Nedělal.
- Udělal jste to znovu. - Ne, neudělal.
- Ano, udělal. Viděla jsem to. - Nedělal.
- Ne, neviděla. - Udělal.
- Udělal jste to zase! - Ne, neudělal.
- Ano, udělal. - Neudělal.
- Ano, udělal. - Pane bože, koukněte!
Pane bože...
Pontone?
Vyřešil jsem si to s moji ženou.
Řekl jsem jí, že mě nesmí zpovídat ohledně mé práce,
a že můj rodinný život musí hrát druhé housle pro moji kariéru.
To jsem rád. Gratuluju! Teď jste opravdovým mužem.
Takže, pak, mohu zůstat tady s vámi?
- Cože? - Mohu zůstat tady? Byl jsem vykopnut.
- Ano, řekl bych. Dočasně. - Díky.
Je to v suchu, chlapci.
Ti jsou kdo?
Pontone?
To jsou moji synové, Louis a Antoine. Postavili se na moji stranu během hádky.
A tohle je Jacques.
Pojmenovali ho po vás. Zbožňují vás.
Strejdo Jacques, co je to?
To je ocenění, které mi udělil prezident Francie.
Jen do toho.
- Je to Růžový Panter? - Ne, je to replika.
Kopie, která mi byla udělena za znovuzískání pravého diamantu
a navrácení ho Francii.
Ukažme strejdovi Jacques, co jsme vyhráli.
Tyhle jsme vyhráli na soutěži v karate.
To je tak rozkošné.
Teď mě nechte vám ukázat opravdovou trofej.
Kterou jsem vyhrál v soutěži v karate, zrovna nedávno.
Páni!
- Máte rádi karate? - Zbožňujeme ho.
Pamatujte se chlapci.
Tajemství úspěšného karate útoku je v momentu překvapení.
- To bylo dobrý. - Díky.
Abychom vypátrali Tornáda, musíme vzít v úvahu jeho motivy.
Obávám se , že zrovna teď, se zloděj snaží prodat zboží.
Jasně.
"Hej, kámo, nechceš koupit the Turínské plátno?"
Ne. Tyto předměty jsou moc známe na prodej.
Pouze Růžová Panter může být rozřezán na menší a prodán.
Domnívám se, že to je to co chce.
Něco mám.
Tady stojí, že počítač se kterým se naboural do muzea, se nachází v Římě.
- Řím? - Ano. Děje se něco?
Ne. Ne. Řím pro mě nic neznamená.
Teda...
Řím? Víte, kdo žije v Římě?
- Alonso Avellaneda! - Překupník s uměním na černém trhu.
Podle šeptandy to byl Tornádův překupník.
Vždycky tady bylo podezření,
že Avellaneda není jenom Tornádův překupník, ale že je to Tornádo osobně.
Má ten odpovídající věk.
Máme vzorek jeho DNA?
Ještě ne, ale měli bychom být v Římě během hodiny.
Kde je náš pilot?
K pilotování mého letadla nikomu jinému než sobě nedůvěřuji.
Vaše letadlo.
Nicoletta, chtěla byste být můj co-pilot?
- Pojďte. - Dobře.
- Rušila bych vás, kdybych si přisedla? - Ne, ne. Prosím rušte mě.
Hodně jsem přemýšlela o to, co jste řekl před muzeem
o psychologii zločince.
"Proč?"
Možná romantické zklamání.
Pošetilá mladá žena, která opustí muže kvůli mladšímu.
To by se nikdy nestalo.
Ale samozřejmě.
Co má ale takový muž dělat je,
začít nový románek s někým, kdo to víc ocení.
To je k pokukání. "Začít nový románek".
Nejsem si úplně jistý, co jste tím myslela, ale je to k pokukání.
Zdá se, že inspektor Clouseau neshledává slečnu Solandresovou fádní.
"Fádní"?
Stejné slovo jakým popsal vás.
- Nazval mě fádní? - A nechutnou.
Nechutnou?
Díky.
Hej, Pontone. Pověz mi víc o inspektoru Clouseau.
Je to brilantní člověk, neortodoxní, záludný.
Ale mohu vám říct s naprostou jistotou,
že on je ten, kdo vyřeší tento případ.
Ponton-sane, vy jste blázen.
Jestli Clouseau vyřeší tento případ, jsem dokonale ochotný běhat okolo
jako vymaštěný idiot oblečený jen v tutu.
No, popovídejme si o Avellanedavi.
- Jaké jsou jeho sklony? - Je to umělecký znalec,
ale vzhledem k jeho pochybným obchodům
byl vypovězen ze Španělska a musí žít tady.
Vidíte? Promarnil svoji dobrou pověst
a je nucen žít v lesích jako nějaké zvíře
a nálepkou zločince.
Jestli existuje absolutní pravda na tomhle světě, pak je to ta, že zločin se nevyplácí.
Říkala jste, že díra po kulce je za jeho pravým ramenem?
Ano.
Pak všechno co musíme udělat je, že ho donutíme sundat jeho košili.
Tak napůl jsem vás očekával.
Vy jste ten tzv. "Tým snů"?
A kdo je ten, kdo je zvědaví, kdo my jsme?
Já jsem Alonso Avellaneda. Je v tom něco víc než ten nesmysl s Tornádem?
Uvidíme, kdo bude ten, kdo bude říkat nesmyslné věci,
které jsou něčím nesmyslem.
No, předpokládám, že to musím považovat za nutné zlo.
Prosím, pojďte dovnitř. Za chvilku se k vám připojím.
Nicole.
Zatímco bude Tým snů hrát ty svoje malé hrátky, chystám se tady čmuchat.
Koho to zajímá?
Takže, pánové a dámy, buďte jako doma.
Jak vám mohu být nápomocný?
Pane Avellanedo, kde jste byl minulý pátek večer?
Večeřel jsem se svojí dcerou a ex-manželkou.
Jestli mi nevěříte, zavolejte jim.
Proč jim volat?
Už kvůli vám lhali u výpovědi před 10-ti lety.
Já nejsem Tornádo.
Nebude vám vadit, když prozkoumám váš počítačový systém?
Poslužte si. Nemám co skrývat.
Někdy se věci schovají přímo na očích.
Můj bezpečnostní systém.
Odpovězte na tuto otázku.
V minulosti, jsme připustil, že jste obchodoval s Tornádem?
Ano, ale to bylo před 10-ti lety.
A mimo to, nikdy jsem neviděl jeho obličej.
Jak jste prováděl tyto transakce, když jste nikdy neviděl jeho obličej?
On byl v převleku. Pokaždé měl masku.
Nazýval jste ho Zorro? Nebo Power Ranger?
No tak, no tak, pane Avellaneda, to čekáte, že vám uvěříme,
že dva dospělý muži, co dělají milionové obchody
navzájem mezi sebou, a vy jste nikdy neviděl jeho obličej?
Možná jsem ho viděl jednou.
Vypadal nějak takhle? Nebo takhle? A co takhle?
Ne, už jsem vám řekl. Já nejsem Tornádo.
Jak jste mu platil?
Deposity na švýcarská konta.
Číslovaná. Nevystopovatelná.
Já chápu.
Koukněte, já vím, že moje odpovědi nejsou uspokojivé.
Uvědomuji si to.
To znamená, že musím strávit zbytek mého života
pod stínem podezření?
- Promiňte mi moje vpadnutí. - Ano.
Je tady jeden způsob, jak dokázat vaši nevinu.
V roce 1996, při úprku ze zločinu...
Ano, ano, ano. Dostal kulku to ramene.
Došlo to až tak daleko,
že se musím svléknout a sundat si oblečení
na posvátné půdě mého vlastního domova,
před skupinou lidí které jsem právě poznal, abych dokázal svoji nevinu?
No, to by neuškodilo.
Dobře. Tak ať to máme za sebou.
Domnívám se, že to bylo pravé rameno.
Takže doufám, že to prokazuje nade vši pochybnost, že nejsem Tornádo.
Budeme vás muset opustit v klidu.
Už nám ukázal svoje rameno. Není tam žádné zranění.
Ukázal?
- Ten muž je vinen. - Není tady žádný fyzický důkaz.
Clouseau!
Sundal si košili dvakrát, a nebyla tam žádná díra po kulce.
To jste nikdy neslyšel o plastické chirurgii?
Ano. Samozřejmě, že slyšel.
Clouseau inspektore, dokonce jsem mu proklepl všechny počítače v domě.
Žádný z nich nebyl použit k nabourání se do muzea.
Ale stále...
Clouseau, to nevidíte, co je zřejmé?
Vaše neúprosná zarputilost je šílenství.
A já vám říkám, že jsem cítil Tornádovu přítomnost v tom domě.
Nic netuší.
To zatracené zranění po kulce. To je moje značka.
Jednoho dne mě najdou.
Nic ti nehrozí, Laurenci.
Všechno je to velmi zvláštní.
Dokonce jsem jednoho z nich znal.
Opravdu?
- Kterého? - Znáš mě.
Není to jasné?
Inspektore, promiňte.
Jste obeznámen se španělskou restaurací tady v Římě jménem La Plata de Nada?
Jestli ji znám? Já ji zničil.
Tenhle papírek jsem našel zaseknutý ve skartovačce.
Dnes večer ve 20:00. Velké znovuotevření La Plata de Nada.
A já jsem si řekl, "Proč by Avellaneda
"skartoval prostý papírek s připomínkou na večeři?"
Dobrá práce, Pontone.
- Takže co budeme dělat? - Naší práci, Pontone.
Budeme vyšetřovat, uvidíme s kým bude jíst. Možná s Tornadem.
Jeďte napřed.
Ponton a já si vezmeme taxi a podíváme se trochu po památkách.
Tohle tajné sledování byl dobrý nápad, Pontone. Naštěstí, jsem expert v odezírání ze rtů.
On říká, "Nikdy nepřelaďujte mokré piáno."
Proč říká zrovna tohle?
Ne, on říká, "Moje žena nebude zpátky z Itálie dříve jak v neděli".
- Není divu, že ničil ten papírek. - Co je tohle všechno zač?
Před dnešním otevřením, jsem se vetřel dovnitř,
zjistil jsem, který stůl má zarezervovaný, a umístil jsem tam štěnici.
Ale jak jste zjistil u kterého stolu budou sedět?
Třel jste o sebe prsty.
To je překvapení.
Co ta tady dělá s ním?
Je mi to líto, inspektore.
Musíme zjistit, o čem se baví.
Proč?
Musíme přemístit štěnici z tam toho stolu k tom tomu.
- Jak? - Nechte to na mně.
Zdravím. Vzpomínáte si na mě?
Už se nevracejte.
Děje se něco? Nelíbí se vám tahle restaurace?
Ale ne. Ne, jednou už jsem tady byla.
Je velmi pěkná.
Tady. Je prázdná.
Byli jsme schopni potvrdit, že Papežův prsten byl ukraden.
Ironií je, že Tým snů byl ne více jak 8 km daleko od Říma.
Italský lid je pobouřen, že Tornádo byl schopen to provést
přímo před jejich nosy.
Pane Clouseau.
Pane Pepperidge, nacházel se Tým snů ve stavu spánku během krádeže?
Bez komentáře.
Myslíte si, že znovu získají prsten?
Kdybych učinil komentář, po tom co jsem řekl, "Bez komentáře."
Vypadal bych jako naprostý osel, je to tak?
Neobávejte se. Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone
vám jménem všech svatých přísahá,
že prsten Sv. Petra bude navrácen církvi.
Prosím posaďte se.
Nyní, pane Papeži,
nevíte náhodou, kde se teď nalézá váš čepec?
- Můj čepec? - Ano, váš velký, špičatý čepec.
Ne, tak to nevím.
Tak to na něm pravděpodobně sedím. Říkal jsem si, že cítím to malé...
To se dá opravit.
Jako nový.
Teď,
jak můžeme vědět, že jste to nebyl vy, kdo prsten ukradl,
abyste mohl čerpat pojistné?
- Já jsem Papež. - Odpusťte mi, pane Papeži,
to jen že někdy, když mluvím s takovým důrazem,
lidé prostě okamžitě promluví. Nyní, byl prsten pojištěn?
Prsten je bezcenný. Nemůže být pojištěn.
- Takže jste neměl žádný důvod ho krást. - Já vlastním ten prsten.
Možná jste ho chtěl prodat, abyste mohl žít ve velkém, přepychovém domě.
Tak nějak bydlím.
Pomozte mi zrekonstruovat zločin. Kdy jste vešel do pokoje?
- Ve 21:00 hodin. - A co byla první věc, co jste udělal?
Vešel jsem na balkón, obdivovat Pánovu precizní práci.
Měsíc byl tak překrásný. Sblížilo mě to s Pánem.
Něco větřím. Vy jste velmi duchovní muž, že ano?
Je to součást mé práce, číst lidi. Myslím, že jsem v tom také poměrně dobrý.
- A pak jste udělal co? - Odložil jsem svoje oblečení.
- A dal jste je? - Do skříně.
- Mohu? - Zajisté.
Víte, že když seřadíte oblečení podle barvy,
tak ušetříte čas v ráno, když spěcháte do práce.
Tak to dělám také já, a šetří mi to čas.
Teď, k tomu abychom si lépe představili zločin,
tak se hodlám vpravit do vaší pozice.
- S vaším svolením. - Zajisté.
Takže, přišel jsem domů, je 21 hodin. "Říkám si, že se podívám na měsíc".
Chystám se vejít na balkón.
Vcházím na balkón. Nyní jsem venku na balkóně
Koukám na měsíc. Koukám na měsíc.
Cítím se velmi, velmi duchovně. Vracím se zpátky.
- A co jste udělal potom? - Vešel jsem ven podruhé.
Vešel jste ven podruhé, podívat se na měsíc.
To je Papež.
Koukám na měsíc, zatím utelko 18 sekund.
18 sekund je plno času pro zloděje k tomu, aby se dostal dovnitř.
Teď, vidíte proč je důležité znovu vytvořit předešlé události.
Nebo se možná zloděj ukrýval na římse nebo výklenku.
Nebo se možná držel pod...
Díky, bože. Díky.
Vrchní inspektore, Joubert s vámi chce mluvit.
Chce Clouseau z případu.
- Ne! - Ne?
Ne, počkejme dokud neudělá něco opravdu trapného.
Domov.
- Překvapivý útok! - Překvapivý útok!
- Teď ne, jsem v depresi. - Ideální v náš prospěch.
Tajemství úspěšného útoku je v momentu překvapení, vzpomínáte?
Teď vás naučím, kdo je mistr v karate.
Sleduj, co provedu s tvojí hlavou.
Teď, Antoine.
Promluvme si o tom, chlapci.
Pojďte, děcka. Všechno je odpuštěno.
Pontone, uvidíme Clouseau?
Je ten francouzský idiot doma?
Jak nese jeho ostudu?
Inspektor Clouseau je dokonalý profesionál.
Vždy projevuje slušnost pod nátlakem.
Chcípněte, malá sviňata!
Můj bože, rozumíte tomu, že to co jste provedl, je špatné?
- Právě jste mi to připomněla. - Nemůžete mlátit děti,
- a nazývat je sviňata. - Svět se mění tak rychle.
Inspektore, selhal jste ve zlepšení při každé příležitosti.
Jste ten nejvíce zabedněný trouba, se kterým jsem se kdy setkala.
- Jsem si jistý, že to zvládnu lépe. - Dobře tedy, dáme vám ještě jednu šanci.
Ukážu vám sérii obrázků, a chci po vás, abyste mi řekl, co vidíte.
Prostě řekněte první věc, co vás napadne.
Ožralý Ir.
Angličan se špatným chrupem.
Homosexuál ze San Francisca.
Polský armádní důstojník řídí septik.
Kde jste sehnala ty karty?
Je to v každých novinách po celém světě. Všichni jsme popisování tak, že vypadáme jako idioti.
Reputace budována celý život je zcela v troskách.
Musím přestat být buddhista, protože cítím takovou nenávist.
Sedl si na papežův čepec!
Koukněte, získal Růžového Pantera už jednou, a já věřím, že se mu to povede zase.
Pokud vyřeší tento případ, jsem dokonale ochotný pobíhat kolem 24 hodin
oblečený pouze v tutu, a ponesu velkou, růžovou, načechranou kabelku.
Já říkám, hlasujme o zbavení se ho. Kdo je pro?
Ať jde o cokoliv, počítejme se mnou.
Clouseau, zatímco jste padal z papežova balkónu
oblečený jako Papež, já jsem objevil klíčový důkaz.
A co je ten klíčový důkaz?
Klíč.
Našel jsem ho na podlaze u Papeže v ložnici. Něco, co jste samozřejmě, přehlédl.
To může znamenat cokoliv.
Ale pokud je tento klíč tak důležitý, tak já ho náležitě prozkoumám.
Inspektore Clouseau.
Je mojí ne tak smutnou povinností vás informovat, že jste byl odhlasován pryč z týmu.
Odhlasován pryč z týmu?
Dále již nejste součástí tohoto vyšetřování.
Nicole.
- Nicole? - Inspektore.
Jenom jsem vracela složku.
Co vy děláte v kanceláři Nicole?
- Když jsem dostal padáka... - Jste si myslel, že Nicole je ta jediná osoba,
- se kterou to můžete sdílet. - No, vracíme se zpátky.
Příběh mého života...
Muž o kterého se zajímám já, není ten, kdo se zajímá o mě.
Opravdu? Řekl bych, že všichni muži se o vás zajímají.
- Proč to říkáte? - Protože...
- jste velmi atraktivní. - Uvidíme se u mě v kanceláři za 5 minut.
Ale vážně, to tady nikdo není?
Upřímně řečeno, ta jediná velká láska mého života, nedělala tak úplně dobrotu.
Vy chudáčku.
Nicole!
Ne, ne, ne, nenechte se rušit. Mám jenom zprávu od Vicenza.
Chce vás oba okamžitě na téhle adrese.
Rozhodl se, že potřebuje moje odborné kvality.
Ne. Vyřešili ten případ.
- Cože? - Vyřešili ten případ.
Inspektore, vítejte.
I přesto, že jsme měli jisté neshody,
jsme ochotni sdílet slávu s vámi z naší úcty k Francii.
Pepperidge prozkoumal ten klíč a hned věděl,
že byl vyroben francouzským zámečníkem.
Kenji vyjel všechny zámečníky v Paříži, kteří prodávají tento typ.
požádali jsme o seznam adres a našli jsme tento byt.
Když jsme se sem dostali, tak jsme našli majitele, jak líže koberec.
Jeho jméno je Laurence Milliken.
A ty ukradené předměty?
Turínské plátno!
Měli bychom ho chemicky vyčistit, než ho vrátíme zpět.
Papežův prsten. Jeho manželka bude ráda, že ho má zpátky.
- A kde je Růžový Panter? - Bohužel, ten nemůže být nalezen.
Žádný Růžový Panter?
- Vysvětluje to ve svém sebevražedném dopisu. - Ano.
"Život se stal příšerně bezvýznamný a nezajímavý.
Nic se nevyrovná vzrušení z krádeží velkých pokladů,
tak jsem se vrátil,
ale zjistil jsem, že ani kradení už mě nadále neuspokojuje.
Bez smyslu, si nadále nepřeji být naživu.
Vracím všechny poklady až na jeden. Růžového Pantera.
Mít ho ve vlastnictví dokonce i tak na málo dní,
"mi pomohlo si uvědomit jeho nesmírnou krásu.
Nikdo jiný než já ho nesmí vlastnit, tak jsem ho zničil.
Růžový Panter je prach, konečná odplata."
"Laurence Milliken, Tornádo".
Strávila jsem 4 roky výzkumem a psaním mé knihy. V naději, že ho potkám živého.
Byl Tornádo expert na drahokamy a jejich hodnotu?
Ano, ve skutečnosti, Milliken byl autorem
té nejvíce pověřené knihy na dané téma.
Tento muž nespáchal tyto zločiny. Případ nebyl vyřešen.
Ale, koukněte, tady je to zranění, které se odehrálo před 10-ti lety.
- Vsázím na to svou reputaci. - No, to není mnoho.
- Venku jsou média. - Pak tedy oznámíme,
- že jsme vyřešili případ. - To bych nedělal.
- Udělám. - Já bych to nedělal.
- Jdu na to. - Já bych to nedělal.
S potěšením vám oznamuji, že jsme našli Tornáda.
Mrtvý muž v bytě
je nepochybně pachatel těchto zločinů.
Po pravdě, jeden z nás s těmito hypotézami nesouhlasí.
Jsem si jistý, že Milliken není tím zlodějem.
Zadržte. Dostáváme zprávu z důkazu DNA.
DNA odebraná dnes z těla Laurence Millikena
a DNA odebraná před 10-ti lety z krve Tornáda,
se na 100% shodují.
Ten muž uvnitř je Tornádo.
Rád bych poděkoval svým kolegům za jejich spolupráci
a především jednomu z vás tady ve Francii.
Moje pochvala přímo od srdce patří Nicolettě.
Ty jsi zdroj světla v lese temnoty.
Nicole není o nic míň zloděj jako Tornádo, protože ona ukradla tohle.
Vaše mamka je tady.
Řekněte sbohem strejdovi Jacquesovi.
- Sbohem, strejdo Jacquesu. - Máme tě rádi, strejdo Jacquesu.
Vy dva úžasní, mladí, malí sviňátka.
- Sbohem, tati. - Sbohem.
- Kdy se vrátíš domů, tati? - To nevím.
Sbohem.
No, Pontone, jsme dva svobodní muži v Paříži,
nejvíce vzrušujícím městě na světě.
Jak bychom měli strávit večer?
- Jaký to je druh šamponu? - Jojoba.
- Jojoba.
Ukažte mi lahev.
- Je tam napsáno "Jojoba". - Čte se to "Hohoba".
Píše se "Jojoba," ale čte se to "Hohoba".
- "Hohoba". - Proč by dělali něco jako je tohle?
No, Pontone, myslím, že náš mládenecký večer se vyvíjí moc dobře. Kdo potřebuje ženy?
Vracím se zpátky k mé ženě a dětem.
- Cože? Co vás k tomu dovedlo? - Vy. Nepřeju si skončit... chci říct...
Rozhodl jsem se, že láska a rodina nesmí přijít na druhé místo.
Pokud mohu, inspektore, koukněte se, co to přineslo vám.
Co? Já jsem velmi spokojen životem o samotě se svými různými druhy šampónů.
Inspektore, stále si myslím, že jste ten nejlepší detektiv na světě.
Přesto, když dojde na lásku, tak nikdy nevidíte to, co máte přímo před nosem.
Vezměte si Nicole, například. Víte jakou barvu mají její oči?
Jméno jejího zvířete? Její oblíbenou písničku?
Můžete odrecitovat celou část každého zákona ve francouzském trestním zákoníku,
ale nevíte ani tu základní věc o ženě, která vás miluje.
Její oči jsou hnědé.
Má ráda vůni vanilky.
Je alergická na korýše.
Má malou jizvu na jejím kotníku, kterou jsem ji uštědřil já.
Miluje svoje kočky, Mindy a Wendy
a Cindy, Delores, Franka, Maxima, Caligulu a Louise.
A nemyslí si o sobě, že je hezká.
A já jí nikdy neřekl, že je hezká.
- Sice... - Sice co?
Kdyby věděla jak hezká je, tak by si mohla vybrat někoho jiného než mě.
- Pontone. - Ano?
Potřebuji obejmout.
Dobře.
A teď, kondicionér.
Po více než 10-ti letech, byl nechvalně proslulý Tornádo konečně odhalen.
Zásluhou práce mezinárodního Týmu snů.
Jejich úspěch je dnes večer oslovován na velmi exkluzivní události.
Pojďme teď živě do Petit Palais ve Francii, kde je slavnost v hlavním proudu.
Takže, povězte nám o případu.
Tohle nebyl jeden z mých nejvíce náročných případů.
Jsem překvapen, že nám tak dlouho trvalo...
Moje pozorovací schopnosti jsou v tomto okamžiku tak jemně naladěny,
že pouze jeden pohled na jakoukoliv situaci, a nápady mě přímo zaplavují.
Moderní technologie dělá moderní zločince zaostalé.
A co Růžový Panter?
- Velká škoda, že byl zničen. - Ano, je nám to velmi líto.
Tři ze čtyř není špatné.
- 75%. - Ano, skvělé.
- Inspektore. - Slečno Solandresová.
- Docela frmol tady. - Ano, já vím.
Zrovna se uvolnilo jedno místo. Najeďte tam. Pohlídám vám hodiny.
- Pěkné auto. - Je pronajaté.
Řekla jsem si Paříž, vzrušení, romantika, však víte.
- Dnes odjíždím z Paříže, se slzami v očích. - Bon voyage.
Sbohem, inspektore.
- Znáte paní Dreyfusovou? - Ano, pane.
Dobře, dejte mi vědět hned, kdyby dorazila.
- Nicole. - Ano.
- Myslela jsem si, že byste mohl mít hlad. - No...
- To je od vás velmi pozorné. - Pěkné auto.
To je auto slečny Solandresové.
- No, je tady venku trochu zima, takže... - Nicole?
Jste velmi hezká.
No, to je divné. Někdo by řekl, že jsem fádní a nechutná.
No, kdo by vás s čistým svědomím mohl nazvat fádní a nechutnou?
Ten, kdo by něco takového řekl, by mohl...
Já to řekl.
- Řekl vám to? - Ano řekl.
Řekl jsem to jenom proto, protože jsem nechtěl, aby...
Aby co?
Aby se do vás nezamiloval.
Nevím, co si mám myslet.
- Pontone, tohle chci, aby jsi udělal.
Přemýšlím, že navrhnu
ustanovení stálého mezinárodního policejního útvaru,
který bych samozřejmě byl připraven vést.
Omluvte mě.
- Co je? - Vyřešil jsem ten případ.
- Cože? - Vyřešil jsem ten případ.
Ten případ byl už vyřešen, Clouseau. To proto pořádáme tuhle slavnost
chápete, protože jsme ho už vyřešili.
Jste v pořádku, vrchní inspektore?
- To je zase bezradný Clouseau. - On je tady?
Je tak zoufalý, aby znovu získal status hrdiny Růžového Pantera,
že přišel s tou nejgeniálnější teorií.
- Jakou teorií? - Že vy jste zloděj.
Já?
A že vy máte Růžového Panter tady sebou.
A teď se cítím provinile.
Byl jsem ve sporu s mužem, který je mentálně zaostalý.
Za prvé, jak by Sonia mohla provést loupež v Římě?
Byli jsme tam všichni spolu.
Vlastně, zbytek nás byl v baru.
Pokud si vzpomínáte, slečna Solandresová zůstala doma s bolestí hlavy.
No, to je pravda, ale...
Ale kde byste získala odborné znalosti k těmto zločinům?
No, ona je ta nejpovolanější autorita na Tornáda.
Jen taková malá hra, co kdyby získala tyto odborné znalosti přímo od...
Co kdyby byla jeho dcera?
- Ne, to by nešlo... - Milenka.
- Ano, opovržená milenka. - Lepší. Motiv.
To by vysvětlovalo krádeže těch neprodejných věcí,
- aby navedla pozornost... - Na Tornáda.
Aby ho mohla nalákat z úkrytu a udělat z něj pachatele.
- Pak ho mohla zabít, přinutit ho napsat vzkaz... - A nechat si Růžového Pantera.
Jak řekl Clouseau, jediný prodejný předmět.
Gratuluji, pánové, velmi matoucí a zábavná skládanka
vyřešená během dvou minut.
Bravo.
Otevřete kabelku.
Nicoletto, špatně jste to pochopila. Tohle je hra, cvičení.
Ano, ale abychom dokončili hru, tak se podíváme.
Letí mi letadlo.
Vážně, pánové!
Dobře, ať to máme za sebou.
Můj bože! On měl pravdu.
Stůjte! Já jsem ten koho chcete, ne ona.
Pouze já mám v držení důkaz, který vás bude držet ve vězení po zbytek vašeho života.
Takže pokud chcete někoho zastřelit, zastřelte mě.
Dobře.
Možná jsem to úplně nepromyslel.
Jacques!
Přeju si, abych to byl já, kdo ho střelí.
Koukněte, jeho Medaile cti absorbovala kulku.
- Cože? - Ne tak docela.
Ta kulka se odrazila a zabila číšníka.
Kde je Sonia?
Nesmí uprchnout. Já ji zastavím.
Zpátky.
Ta zbraň je zbytečná. Jsme tady čtyři a vám zbyly pouze čtyři kulky.
To moc nesedělo.
Dobře, varuji vás, slečno Solandresová, Já mám...
Lžíci?
Mám nůž.
Stůjte. Nemůžete uprchnout.
- Nemáte sirky. - To je pravda.
Nikdy nepoužívejte výtah během ohně.
Oheň? Nechte to na mně.
Ve jménu ustanovení zákonů velkého národa Francie
jste zatčena za krádež na světě nejcennějšího...
Jste zatčena!
Nechce mě jít, nebo ho zničím.
- Nechte ji jít. - Nechte ji to udělat.
To jste se zbláznil?
Dobrá práce, Pontone.
Vy imbecile! Vy hlupáku! Vy chabá výmluvo pro lidskou bytost!
Vy jste zrovna zničil posvátný symbol Francie!
- Pontone, přinesl jsi to, o co jsem tě žádal? - Chlapci.
- tady to je, strejdo Jacques. - Ano, ano.
Věděl jsem, že Tornádo nakonec půjde po Růžovém Panteru.
Takže jsem šel do muzea s jednoduchým plánem na mysli.
Přesvědčil jsem mého starého přítele, Roberta, nočního hlídače,
aby vypnul bezpečnostní systém na nezbytných pár sekund,
na záchranu toho nejkrásnějšího předmětu ve Francii.
Poté jsem prohodil Růžového Pantera za repliku, kterou jsem měl doma.
Tohle je skutečný Růžový Panter.
Byl to padělek, co byl ukraden.
Noční můra. Noční můra.
A když Tornádo, expert na kvalitu drahokamů,
napsal v jeho domnělém dopise na rozloučenou o jeho velkolepé kráse,
tak já jsem věděl, že on nemohl být nikdy zlodějem. On by rozpoznal, že se jedná o padělek.
Jak jste přišel na to, že to byla Sonia?
To proto, že jsem strávil posledních 17 měsíců na parkovací službě.
Cože?
Dnes, jsem zíral na poznávací značku slečny Solandresové.
Rozpoznal jsem ji díky mému unikátnímu systému odkazů.
Začal jsem si uvědomovat, že jsem udělil pokutu tomu samému autu,
2 dny před tím, než slečna Solandresová tvrdila, že přijela do Paříže.
Jeden den před tím než byl Růžový Panter ukraden.
Poslouchal jste mé rozkazy velmi dobře, Clouseau.
Byl jsem to já, samozřejmě, kdo nasadil Clouseaua na parkovací úkol.
- Je to tak, inspektore? - Ne.
A bylo to v sídle Avellanedy,
když jsem ucítil přítomnost Tornáda,
on tam byl, to je jasné.
Ale nebyl to on, ale byla to ona!
Clouseau je ten nejlepší detektiv na světě.
Jeho mysl je bystřejší než naše všechny dohromady.
- Měli bychom mu to říct? - Určitě ne.
Inspektor Clouseau.
Někdy musí být muž natolik smělý, aby promluvil od srdce.
Zasloužíte si slyšet pravdu o Nicole a mně.
- Zastavte. Nechci to slyšet. - Ale nic se nestalo.
- Nic? - Nic.
- Bolí mě to přiznat, ale ne. - Ani malé techtle mechtle?
Já jsem nikdy neměl šanci, protože ona měla oči jenom pro jednoho muže.
Vás.
Ano, vás. Teď prosím, pro boha živého, polibte ji už.
Nicole, naučil jsem se,
žádný muž není ostrov.
Takže chtěla, i když to bude možná vést k vašemu zranění,
si mě vzít?
Inspektore Dreyfusi, děkuju ještě jednou, že jste souhlasil pořádat obřad.
Činí to všechno ještě více zvláštní.
Jacques Clouseau a Nicole Durantová.
Slibujete, že milovat, ctít a podrobíte se...
Počkejte! Žena se nemusí podrobovat svému muži.
Dobře, vynecháme "podrobovat". Slibujete, že budete milovat a ctít jeden druhého?
-Slibuji. -Slibuji.
Dobře! V moci mi svěřené,
jako vrchnímu inspektorovi 13. okresku,
vás nyní prohlašuji mužem a ženou.
Na klid a pohodu.
- Heslo? - Hamburger!
To není ono.
- Hamburger! - Ne!
Museli ho změnit. Clouseau, vaše udělátko!
Clouseau, jaké je nové heslo?
Stojí tady "low battery".
- Low battery. - Ne!
Ne, počkejte. To znamená, že je vybitá baterie.
Chce to po mně, abych se připojil a obnovil moje předplatné.
- Pro boha živého, Clouseau! - Kenji, prosím postarej se o to.
Musíme chytit letadlo.
- Bylo to pěkné? - Velmi pěkné.
- Tady jsou tvoje brýle. - Díky.
Počkej.
- Byla tam moje matka? - Ano, určitě!
- To ji neslyšíš křičet? - Ani ne.
překlad: fonW www.titulky.com